NEW YORK
Viitorul ...
O lume întunecată și dezolantă.
O lume în război ...
Suferind pierderi ... de ambele părți.
Mutanții și oamenii care au îndrăznit să-i ajute ...
Luptând cu un dușman pe care nu-l putem înfrânge.
Doar destinul ne mai desparte de trecutul ăsta.
Destinul de a ne autodistruge, ca multe alte specii dinaintea noastră.
Vom putea evolua suficient de rapid ca să ne schimbăm ?
Ca să ne schimbăm soarta ?
E viitorul cu adevărat stabilit ?
X-MEN : VIITORUL ESTE TRECUT
Sunt aici !
- E timpul ! - Santinelele !
Transformeri.
Să mergem.
Fugi !
Așteaptă ! Nu.
Prea târziu.
Au mai rămas atât de puțini.
Profesore ...
I-ai găsit.
Profesore ?
- Bobby ! - Bună, Storm.
Bună, puștiule !
Profesore ... a reușit.
Ori de câte ori santinelele atacă, Warpath le vede.
Și l-am trimis pe Bishop înaintea atacului, ca să-i avertizeze.
Blink descoperă locația următoare,
apoi, am plecat înainte să știe c-am fost acolo.
Ca și cum nici n-am fost vreodată.
Cum adică, n-ați fost niciodată acolo ?
L-a proiectat pe Bishop, înapoi cu câteva zile,
ca să-i avertizeze pe ceilalți de atac.
- L-a trimis pe Bishop înapoi în timp. - Nu, doar conștiința lui.
Într-un corp de-al lui mai tânăr.
Asta ar putea să meargă, Charles.
Ce ar putea să meargă ?
Programul santinelă a fost creat de dr Bolivar Trask.
În anii '70, era unul dintre cei mai renumiți designeri de arme.
Dar în secret a inițiat experimente pe mutanții lui,
folosindu-le abilitățile, pentru a-și completa cercetările.
Extraordinar !
Dar un mutant a descoperit ce făcea.
Un mutant cu abilitatea de a se transforma în ce voia.
Mystique.
O știam de Raven.
Ne-am întâlnit când eram copii. Am crescut împreună.
A fost ca o soră pentru mine.
Am încercat s-o ajut.
Dar am reușit doar s-o îndepărtez.
L-a vânat pe Trask în întreaga lume.
Și după acordul de pace de la Paris din 1973,
după războiul din Vietnam ...
L-a găsit pe Trask.
Și l-a ucis.
- A fost prima dată când a ucis. - Dar nu și ultima.
Dar ucigându-l pe Trask, nu a obținut rezultatul scontat.
Doar a convins guvernul de necesitatea programului lui.
Au capturat-o în acea zi, au torturat-o ...
Au făcut experimente pe ea.
În ADN-ul ei, au descoperit secretul puterii ei de transformare.
Le-au dat cheia de care aveau nevoie ca să creeze arme
care se puteau adapta la orice abilitate a mutanților.
În mai puțin de 50 de ani, au creat mașinile care au distrus
atât de mulți de-ai noștri.
Și totul a început în acea zi din 1973.
În ziua când a ucis prima dată.
Ziua în care a devenit cu adevărat ... Mystique.
Vrei să te întorci acolo.
Dacă aș putea ajunge la ea să opresc asasinatul,
s-o țin departe de ei, atunci am putea opri ca santinelele să existe.
Și am pune capăt războiului înainte ca el să înceapă.
Pot trimite pe cineva înapoi câteva săptămâni.
Poate o lună. Dar vorbești de zeci de ani.
Ai cel mai puternic creier din lume, profesore.
Dar mintea nu se poate întinde atât de departe fără să se frângă.
Te va distruge, îmi pare rău.
Nimeni nu ar putea supraviețui călătoriei.
Dacă mintea cuiva s-ar putea reface ?
Dacă cineva s-ar putea vindeca la fel de repede pe cât e afectat.
- Bine, împrăștiați-vă. - Treceți pe poziții.
Când mă trezesc în corpul tânăr, Dumnezeu știe unde, ce fac ?
Trebuie să mergi acasă la mine să mă cauți.
Să mă convingi de toate astea.
N-ai putea să-mi citești mintea ?
N-aveam abilitatea asta în 1973.
Logan, să faci pentru mine ce-am făcut eu cândva pentru tine.
Condu-mă, ghidează-mă.
Atunci eram altfel, trebuie să ai răbdare cu mine.
Răbdarea nu e cea mai mare calitate a mea.
- Vei avea nevoie și de mine. - Ce ?
După ce Mystique l-a părăsit pe Charles, a venit cu mine.
Iar eu am îndrumat-o pe o cale periculoasă.
O cale obscură.
Am servit amândoi, umăr la umăr, în perioada când am fost separați.
Grozav.
- Pe tine unde te găsesc ? - E complicat ...
Practic trupul tău doarme în timp ce mintea se întoarce în timp.
Câtă vreme ești acolo, trecutul și prezentul continuă să coexiste.
Dar odată ce te trezești ...
Tot ce-ai făcut în trecut devine istorie.
Pentru noi ceilalți va fi singura istorie pe care o vom ști.
50 ani care n-au existat vreodată.
Lumea asta, războiul ăsta ...
Tu vei fi singura persoană care și le va aminti.
Bine, Logan.
Vreau să-ți limpezești mintea și să stai cât de liniștit poți.
- La ce te referi ? - Dacă mintea ți se agită, te susțin greu.
Ai începe să aluneci între trecut și viitor.
Dar dacă ajung să m-agit puțin ?
- Să te gândești la lucruri bune. - Să mă gândesc la lucruri bune.
Ai vreo veste bună ?
În realitate nu îmbătrânești, așa că, vei arăta cam la fel.
Nu vei avea prea mult timp în trecut.
Santinelele ne vor găsi. Întotdeauna o fac.
N-avem cale de scăpare.
- Asta-i ultima noastră șansă. - Chiar crezi că o să meargă ?
- Am încredere în el. - Nu pentru el îmi fac griji, pentru noi.
Eram tineri. Nu știam nimic ...
Știm acum.
Pe curând.
E timpul, Logan.
Nu !
La naiba !
A funcționat.
- Hei, ce se întâmplă ? - Îmbracă-te !
Nu știu ce se întâmplă aici.
Trebuia s-o păzești pe fiica șefului, nu să i-o tragi.
Nu m-am culcat cu ea.
- Nu ? - Nu.
Adică, da ... m-am culcat cu ea de multe ori, dar ...
Jimmy !
Ăla n-am fost eu. E fostul eu.
Am picat aici acum 20 de secunde.
- Zi să mori tu ? - Da.
Unde ți-s hainele ?
M-ai crede dacă ți-aș spune că sunt trimis din viitor ?
- Pleacă de-aici, scumpo. - Da.
- Ne ocupăm noi de comediant. - Nu cred.
Ai să-mi dai cheile mașinii și ceva bani de benzină
sau vă veți trezi la spital.
Crede-mă, știu cum merg lucrurile.
- Pentru că ești din viitor ? - Nu.
Datorită ăstora.
Ce naiba ?
La naiba !
Mă gândesc la lucruri bune.
Revizuim toate cheltuielile pentru apărare. Ne uităm peste tot.
Nu putem finanța o armă a cărei țintă sunt cetățenii noștri.
Dacă acești mutanți, așa cum îi descrii, trăiesc deja printre noi ...
Atunci, trăiesc în pace.
De peste 10 ani, n-am avut niciun incident.
- Dar ce s-a întâmplat în Cuba ? - Nu s-a confirmat.
Avem inamici reali în lume. Rușii ...
- Chinezii. - Vorbim despre ...
O foarte mică parte a populației.
- Permiteți-mi să vă citesc ceva. - Vă rog.
A fost obținută de către prietenii noștri de la CIA.
E o dizertație scrisă de un mutant de la Oxford.
Vă citez.
Pentru Homo Neanderthalensis, vărul lui mutant Homo Sapiens ...
Adică noi.
A fost o aberație.
Apariția speciei umane mutante Homo Sapiens,
a fost urmată de dispariția imediată a rudelor lor mai puțin evoluate.
Ei bine ... acum ...
- Suntem neandertalienii. - Vorbește în numele tău, d-re Trask.
Când ați trimis soldații noștri în Vietnam fără armele necesare ca să câștige războiul,
v-ați subestimat inamicul.
Ați făcut-o cu acest inamic ...
Asta nu va fi o încăierare la o graniță la capătul lumii.
Lupta se va da pentru orașele, străzile și casele noastre.
Și când veți vedea necesitatea programului meu,
va fi prea târziu.
Și veți fi pierdut două războaie într-o viață de om.
Îmi pare rău, d-re Trask,
dar programul tău, santinela,
nu va vedea lumina zilei.
- Va pot ajuta d-le colonel ? - Sunt aici ca să verific personal băieții.
Scuze, d-le, dar avem ordine. E o zonă în carantină.
Lasă-mă să trec, soldat. E un ordin.
Atențiune !
- Ce-s toate astea ? - Analize de laborator, probe de sânge.
Împachetăm totul și le expediem acasă.
- Unde sunt trimise ? - Acolo unde le trimitem mereu.
Trask Industries.
Să mergem, domnilor !
Vă scoatem din adăpostul ăsta de rahat.
Mergem acasă ?
Nu încă.
- Ce faci cu alea ? - Vă facem călătoria mai confortabilă.
Vă transferăm într-o structură privată,
ca să vi se mai facă niște teste.
Ai mandat ?
Poftim. Suntem autorizați să-i luăm pe oamenii ăștia.
- Vor pleca acasă. - Ei bine, d-le colonel ...
Nu cred că aveți jurisdicție în chestiunea asta.
Mă tem că da, fiule.
Îmi cer scuze, cine sunteți ?
Întrebarea este, maior,
cine ești tu ?
- Raven ... - Nu mă cheamă așa.
- Era al meu. - Știu.
Să ieșim, haideți ! Să mergem !
- Unde-i Erik ? - Acum sunt pe cont propriu.
Ține ușa aia !
N-ai vrea să-i lași pe sărmanii băieți în țara asta uitată de Dumnezeu.
Să mergem !
Nu vii cu noi, nu-i așa ?
Războiul meu încă nu s-a sfârșit. Dușmanul e încă acolo.
Unde au plecat ? Te-am întrebat soldat, unde s-au dus ?
PROPRIETATE PRIVATĂ NU INTRAȚI
ȘCOALA LUI XAVIER
Vă pot ajuta ?
Da. Ce s-a întâmplat cu școala ?
Școala a fost închisă de ani de zile.
- Sunteți un părinte ? - Sper că nu par așa bătrân.
- Tu cine ești ? - Hank, Hank McCoy.
Mă îngrijesc de casă.
Ești Beast ?
Uită-te la tine ! Cred că ești un tip demodat.
Nu știu despre ce vorbești, dar trebuie să-ți cer să pleci.
- Unde-i profesorul ? - Nu-i niciun profesor aici.
Ești destul de puternic pentru un copil sfrijit.
Ești sigur că nu-i o mică "bestie" înăuntru ?
Haide, bestie.
- Nu-i aici. - Haide, bestiuță.
Hei !
- Ți-am spus că trebuie să pleci. - Nu, până nu-l văd pe profesor.
- Nu-i niciun profesor, ți-am spus. - Uite, puștiule ...
Noi doi vom fi buni prieteni.
Doar că nu știi încă.
Profesore ?
Profesore !
Hank, ce se întâmplă aici ?
- Profesore ? - Te rog să nu-mi spui așa.
- Îl cunoști pe tipul ăsta ? - Da.
Îmi pare puțin cunoscut. Coboară de-acolo, Hank.
Poți merge !
- Ești perspicace. - Credeam că Erik ...
Ceea ce mă nedumirește cum de n-ai văzut semnul de la intrare.
Asta-i proprietate privată, prietene. Așa că, am să-i cer lui,
să-ți ceară să pleci.
Ei bine ...
Mi-e teamă că nu pot face asta pentru că ...
Am fost trimis aici pentru tine.
Spune-i celui care te-a trimis că sunt ... ocupat.
Va fi cam dificil. Pentru că cel care m-a trimis ...
- Ai fost tu. - Pe bune ?
De peste 50 de ani.
- De peste 50 de ani, adică din viitor. - Da.
- Te-am trimis din viitor ? - Da.
Mă enervează.
Dacă aveai abilitatea, știai că spun adevărul.
De unde știi că nu am ...
- Cine ești ? - Ți-am spus.
- Ești de la CIA ? - Nu.
- Mă urmărești. - Te cunosc, Charles.
Suntem prieteni vechi.
Ai abilitatea de la 9 ani.
Știu că ai crezut că ai luat-o razna când au început ...
Toate acele voci din capul tău.
Aveai 12 ani când ți-ai dat seama că vocile din capul tău erau ale altora.
Vrei să continui ?
- N-am spus încă nimănui asta. - Nu încă.
O vei face.
Bine, mi-ai captat interesul. Ce vrei ?
Trebuie s-o oprim pe Raven.
Am nevoie de ajutorul tău.
Noi avem nevoie de ajutorul tău.
Mă duc să mă trezesc.
Ce are ea de-a face cu asta ?
Spui că au studiat abilitatea lui Raven
și apoi, au făcut o armă ?
Da.
- E unică. - Da, așa e, Hank.
La început, santinelele aveau ca scop doar mutanții.
Apoi au identificat chiar genele ale non-mutanților.
Care, mai devreme sau mai târziu ar fi generat mutanți, copii și nepoți.
Mulți oameni au încercat să ne ajute. A fost un masacru
care a adus la putere gunoiul omenirii.
Am fost în multe lupte.
Dar n-am mai văzut așa ceva.
- Totul a început cu ea. - Să spunem că ...
Aleg să te cred, să te ajut.
Raven nu m-ar asculta niciodată.
Sufletul ei, inima ei, aparțin acum altcuiva.
Știu.
De asta vom avea nevoie și de Magneto.
Erik ?
- Știi unde este. - Da.
E acolo unde-i e locul.
- Cum, te speli pe mâini ? - Cum am spus, ești perspicace.
Profesorul pe care-l cunosc nu-i întoarce niciodată spatele
cuiva care-și pierde cărarea.
Mai ales unei persoane pe care o iubește.
Știi, cred că mi te amintesc.
Da. Am fost la tine acum mult timp cerându-ți ajutorul.
Îți voi spune ceea ce ne-ai spus tu atunci.
Du-te naibii !
Ascultă-mă bine, rahatule ! Am bătut cale lungă.
Și am văzut multă lume murind, vechi prieteni.
Dacă vrei să te afunzi în compătimirea ta și să nu faci nimic,
atunci, vei vedea aceleași lucruri, ai înțeles ?
Cu toții va trebui să murim cândva.
Ți-am spus că nu-i niciun profesor aici.
Ce naiba s-a întâmplat cu el ?
A pierdut totul.
Pe Erik, Raven ... viața lui.
Am construit școala, laboratoarele, tot locul ăsta.
Imediat după primul semestru,
războiul din Vietnam a devenit tot mai rău.
Mulți profesori și studenți au fost recrutați ...
Asta l-a distrus.
S-a retras în sine.
Am încercat să fac ceva ca să-l ajut, așa că ...
Am conceput un ser ca să-i tratez coloana,
derivat din aceeași formulă care m-a ajutat,
să-mi controlez mutația.
Eu iau doar cât să-mi mențin echilibrul, dar ...
El a luat prea mult.
Am încercat să reduc dozele, dar ...
Nu suporta durerea. Vocile.
Terapia i-a tratat picioarele ...
Dar nu e destul.
A pierdut mult mai mult.
Nu ți-e frică de mine ?
Am crezut întotdeauna că ești unic.
Charles Xavier.
Frumos nume.
Ești flămândă și singură.
Ia tot ce vrei, nu ne lipsește mâncarea, nu trebuie să furi.
De fapt, nu va mai trebui să furi vreodată.
Și asta e o promisiune.
Te ajut să dai de ea.
Nu pentru viitorul tău nenorocit, ci pentru ea.
Mi se pare corect.
Dar ascultă-mă ... Nu-l cunoști pe Erik.
Omul ăla e un monstru, un asasin.
Crezi c-o poți convinge pe Raven să se schimbe ?
Să vină acasă ? Atunci, e splendid.
Dar ce te face să crezi că-l poți schimba pe el ?
Faptul că tu și Erik m-ați trimis împreună aici.
Celula în care-l țin a fost construită în cel de-al Doilea Război Mondial,
când exista un deficit de oțel.
Așa că, fundația e din beton, nu din metal.
E închis la 100 de etaje sub edificiu.
Sub cea mai bună pază de pe planetă.
De ce a fost Erik închis acolo ?
Nu ți-a spus ?
JFK.
El l-a ucis ?
Ce altceva ar explica un glonț care-și curbează traiectoria în aer.
Lui Erik i-au plăcut armele întotdeauna.
- Ești sigur că vrei să-l scoți ? - E planul tău, nu al meu.
N-avem resurse ca să-l scoatem.
Suntem doar noi și cu Hank.
Cunosc un tip, un tânăr. Locuia lângă Washington.
Poate intra oriunde. Doar că nu știu cum să-l găsesc.
Cerebro este exclus.
Avem carte de telefon.
Am crezut că vă pregătiți de plecare, d-le.
Am venit să iau câteva dosare. Aia-i o eșarfă nouă ? E drăguță.
Mulțumesc.
- Doctore Trask ? - O secundă.
Avem câteva nume de la întrunirea de la Paris.
Mulțumesc.
S-a întâmplat ceva, d-le ?
Nu, nimic.
Vrei să-mi bați la mașină itinerariul ?
Nu vreau să-mi scape ceva.
- Aici, aici ! - Bine !
Ce-a mai făcut acum ?
- Vă completez un cec pentru ce-a furat. - Vrem doar să vorbim cu el.
Peter, poliția e aici ... din nou.
N-am făcut nimic. Am stat toată ziua aici.
Liniștește-te, Peter, nu suntem polițiști.
Sigur. Dacă erați, nu veneați cu o mașină închiriată.
- De unde știi ? - V-am verificat numărul
imediat ce ați intrat.
Fiindcă am avut timp, am verificat și contractul
și am văzut că nu sunteți de aici.
- Sunteți de la FBI ? - Nu, nu sunteți polițiști.
Ce-i cu locul ăsta pentru tineri dotați ?
E o carte de vizită veche.
- E un tip fascinant. - E enervant.
- Ce-o fi ? Teleporter. - Nu, e doar rapid.
Când l-am cunoscut eu, nu mai era așa ... tânăr.
Tânăr ? Sunt doar matur.
- Nu ți-e teamă să-ți arăți abilitățile. - Abilitățile, despre ce vorbești ?
Vezi ceva ciudat pe-aici ?
Nimeni nu te-ar crede dacă i-ai spune.
- Cine sunteți ? Ce vreți ? - Am nevoie de ajutorul tău, Peter.
Pentru ce ?
Să intri într-o închisoare de maximă securitate ...
- Și să scoți pe cineva. - O evadare ?
E ilegal, știi ?
Doar dacă te prind.
- Și eu ce câștig ? - Tu, cleptomanule ...
Ai putea să intri în Pentagon.
- De ce-ar trebui să mă încred în voi ? - Pentru că suntem ca tine.
Arată-i.
E tare, dar e scârbos.
Construit în 1943, Pentagonul e cea mai mare clădire de birouri din lume.
Cu 25.000 de angajați ai armatei, în peste 550.000 de metri pătrați.
Unde-i toaleta ?
Norocul tău ...
Mulțumesc.
FĂRĂ METAL MAI DEPARTE
Da, vedem o emisiune TV. Ce s-a întâmplat ?
Sună-i pe cei de la întreținere să vină aici.
GRIJĂ LA STICLĂ
... Insula Iwo Shima care era parte a imperiului Japonez.
Peste 3 secunde ușile alea se vor deschide
și 20 de paznici vor fi gata să tragă în noi.
- Știu, e ceea ce aștept. - Ce faci ?
- Îți țin gâtul ca să nu-ți șfichiuiască. - Ce ?
Șfichiuiască.
Nu mișcați !
Ești bine ? Îți va trece. Se întâmplă tuturor.
Cred că ai făcut ceva foarte grav.
Ce-ai făcut, omule ? Ce-ai făcut ?
- Ce-ai făcut ? Pentru ce erai acolo ? - Pentru uciderea președintelui.
Sunt vinovat doar pentru c-am luptat pentru oameni ca noi.
- Faci karate ? Știi karate ? - Nu știu karate.
Dar nu sunt nebun.
Doamnelor și domnilor, fete și băieți, e o situație de cod roșu !
Evacuăm întregul etaj, pentru că ...
Asociatul meu și cu mine să asigurăm controlul închisorii.
Cine sunteți ?
Operațiuni speciale. CBEPCIC.
Nu știu dacă m-ați auzit ce-am spus ...
Dar e imperativ să înțelegeți că situația de aici e groaznică.
Trebuie să mergeți la etajul 3 ...
Îmi cer scuze, ai terminat ?
Mi-au spus că poți controla metalul.
Știi, mama a cunoscut un tip care putea face asta.
Scuze, nu mă prea împac cu violența.
Charles ...
Și eu mă bucur să te văd, bătrâne.
- Și mergi. - Nu datorită ție.
Ești ultima persoană din lume pe care m-așteptam s-o văd azi.
Crede-mă ... nu eram aici, dacă nu era neapărată nevoie.
Dacă te scoatem de aici o facem în felul meu ... fără omoruri.
N-am cască. Nici să vreau și nu pot să nu te ascult.
Nu vei mai pătrunde niciodată în mintea aia.
Vreau cuvântul tău, Erik.
- Nu mișcă nimeni ! - Rămâneți pe loc !
- Charles ? - Nu mișca !
Mâinile sus sau vom trage.
- Îngheață-i, Charles. - Nu pot.
De ce nu ?
Nu !
Mulțumesc, puștiule.
Peter, mulțumesc, foarte, foarte mult. Ai grijă.
Am văzut itinerariul, de ce vă duceți la Paris ?
TRATATUL DE PACE VA FI SEMNAT LA PARIS
Îmi imaginez dacă erau de metal.
- Fă-mi un favor. Dă-i-le din partea mea. - Bine.
Și Peter.. Ia-o încet.
De ce m-ai scos ?
Chiar dacă ți-e greu de crezut, dar ...
Tu m-ai trimis.
Tu și Charles, din viitor.
Cum le-ai pierdut ?
Tratamentul pentru coloană mi-a afectat ADN-ul.
Ți-ai sacrificat abilitățile ca să poți merge ?
Mi-am sacrificat abilitățile ca să pot ...
- Ce știi tu despre asta ? - Am trecut și eu prin asta.
Vrei să te scoți, Erik.
- Asta nu justifică ce-ai făcut. - N-ai idee ce-am făcut.
Știu că mi-ai luat ceea ce a însemnat cel mai mult pentru mine.
Poate trebuia să te lupți mai tare pentru ele.
Vrei să te lupți, Erik ? Îți voi da o luptă !
- Vreau să te calmezi. - M-ai abandonat !
Ai luat-o cu tine și m-ai abandonat !
Angel, Azazel. Emma ...
Banshee.
Frații și surorile mutanți ... Sunt toți morți.
În numele celor folosiți la experimente ...
- Torturați ... - Erik ?
Unde ai fost, Charles ?
Unde trebuia să fii ?
Unde erai când lumea avea nevoie de tine ?
Vă ascundeați. Tu și cu Hank !
Erik ...
Tu ne-ai abandonat pe noi toți.
Așadar, mereu ai fost așa.
Înțeleg că nu suntem prieteni prea buni în viitor.
Am petrecut mulți ani ca să te temperez.
- Și cum te-ai descurcat ... ? - Tu ești ca mine.
Un supraviețuitor.
Cu tot rahatul ăla.
D-le general, lăsați-o mai ușor, mâine avem o zi mare.
Sărbătorim, căpitane.
Nu câștigi zilnic un război, mai ales împotriva diavolilor americani.
Voi mai lua o sticlă.
Scuzați-mă.
Sunt sigură că a fost vina mea.
Vorbești vietnameză.
Sunt translator.
Vorbesc mai multe limbi.
Dă-mi voie să-ți iau o altă băutură ...
- Dacă nu ești cumva cu altcineva. - Sunt singură.
Participi mâine la summit ?
O fată frumoasă interesată de politică ...
Aparențele pot fi înșelătoare.
Arată-mi mai mult, iubito.
Dezbracă-te.
Ce se întâmplă, iubitule ? Nu-ți par destul de frumoasă așa ?
- Facem un joc ? A trecut ceva timp. - N-am chef, mulțumesc.
N-am mai băut de 10 ani.
Nu l-am ucis pe președinte.
- Glonțul și-a curbat traiectoria. - Pentru că am încercat să-l salvez.
M-au prins, înainte s-o pot face.
- De ce ai fi încercat să-l salvezi ? - Pentru că era unul de-al nostru.
Trebuie să mă crezi tare prost.
Ai spus mereu că ne vor urmări.
Nu mi-am imaginat c-a folosit ADN-ul lui Raven ca să facă asta.
Când ai văzut-o ultima oară ?
Când am plecat din Dallas.
Cum era ?
Puternică.
Motivată.
Loială.
Cum era ?
Era ...
Eram ...
Am putut vedea de ce-a însemnat atât de mult pentru tine.
Ar trebui să fii mândru de ea, Charles.
- Luptă acolo pentru cauza noastră. - Cauza ta.
Nu era capabilă să ucidă. Am crescut cu ea.
Nu putea rămâne veșnic o fetiță. De aia a plecat.
A plecat pentru că intrai în mintea ei.
Asta nu-i abilitatea mea.
A făcut o alegere.
Iar acum știm unde duce acea alegere.
Îl va ucide pe Trask. O vor prinde.
Apoi ne vor șterge de pe fața pământului.
Nu și dacă ajungem primii la ea.
Nu și dacă mâine schimbăm istoria.
Îmi pare rău, Charles.
Pentru ceea ce s-a întâmplat în acea noapte.
Sincer regret.
A trecut ceva timp de când n-am mai jucat.
Te voi lua mai ușor.
N-ar fi corect dacă jocul n-ar fi echilibrat.
Mută tu primul.
Diplomați din întreaga lume s-au adunat azi aici ...
La hotel Royal. E o zi istorică ...
Pentru că pune capăt oficial
oricărei implicări militare americane în Vietnam.
Summitul va începe într-o oră.
V-am rezervat o cameră pentru dvs și oaspeții dvs speciali.
Sperăm să aveți o ședere plăcută.
Bună ziua, tuturor.
Mulțumesc pentru că ați venit.
Felicitări pentru câștigătorii acestui război.
Știu că aveți jos de făcut poze și strângeri de mâini ...
Așa că, voi trece direct la subiect.
Există un nou dușman.
Un dușman care v-ar putea face arsenalele inutile,
armatele neputincioase și v-ar lăsa națiunile fără apărare.
Veți avea nevoie de noi arme pentru acest război.
Eu le spun "Santinelele".
De la vechii gardieni care stăteau la porțile cetăților.
Au abilitățile aeronautice ale unui Harrier Jet,
dotate cu arme care pot trage 2000 de gloanțe ceramice pe minut.
Dar mărimea, puterea, viteza ...
Le puteți găsi la Lockheed sau Boeing.
Ce face o santinelă specială,
e capacitatea de a ținti gena mutant X ...
Un sistem de ghidare genetic care fixează o țintă de la 1 km distanță.
Și nu va trage decât dacă identifică ținta.
Cu această armă, nu vor fi pierderi colaterale omenești.
Dacă îl pornesc, sistemul nu va fi activ aici ...
Doar dacă ... nu există un mutant.
Ce ?
Trebuie să fie o greșeală.
Mașina mea nu face greșeli.
Ce ? Cine ești tu ?
Ridică-te !
Te asigur ...
Eu ...
Nu, nu-l împușcați.
Nu știu despre ce vorbești.
Prindeți-l.
Raven !
Raven ! Raven !
Raven !
- Charles ! - Am venit pentru tine.
- Eu cu Erik, amândoi. - Credeam că nu te voi mai vedea.
Doar ți-am promis, Raven.
Am vrut doar să te protejez, să nu cazi în mâinile lor.
Erik !
Erik ! Ce faci ?
Ne asigur viitorul.
Iartă-mă, Mystique. Cât tu vei trăi, nu vom fi în siguranță.
Erik !
Folosește-ți puterea, Charles, oprește-l !
Nu poate.
Se întoarce, îl pierd !
Du-l de unde am început.
Imobilizează-l !
Nu !
- Unde sunt ? - Ce ?
- Cum am ajuns aici ? - Ce spui ? Tu ai venit la noi !
- Cine ești ? - Sunt Charles !
- Hei ! - Sunt Charles Xavier !
Nu te cunosc.
- Ce naiba-i ăla ? - Calmează-te ! Iar tu pleacă !
Oprește-l pe Erik !
- Erik, stai ! - Îmi pare rău !
Erik.
Așadar, tu ești Logan, el e Hank McCoy, eu sunt Charles Xavier.
Ultimele două zile le-ai petrecut cu noi.
- Ești în misiune. - Ce ?
Cineva ți-a dat o misiune nasoală.
Da ?
Încearcă să te controlezi. Împreună vom reuși.
Dumnezeule !
Are răni foarte grave.
L-am stabilizat.
- D-le profesor. - Ce-ai pățit ?
Tocmai am văzut pe cineva care mă va face să sufăr mult.
- Unde-i Raven ? - A fugit.
- Ce ? - Trebuie să plecăm de aici.
Ieri, summit-ul de pace de la Paris, a fost deranjat
de apariția unor agresori neidentificați nemaivăzuți până acum.
Isteria de masă a cuprins toate națiunile,
iar lumea se-ntreabă de unde au apărut, se vor întoarce ?
Și, ce e mai important, sunt prieteni sau dușmani ?
Ne-a transmis corespondentul nostru la Paris.
Cu ce avem de-a face ? Să rămână top-secret.
Acum două zile, omul ăsta, Erik Lehnsherr,
a evadat din închisoarea de maximă securitate
din cadrul Pentagonului.
Credem că femeia aia e o mai veche complice de-a lui Lehnsherr.
Erau împreună în Cuba, în ziua crizei din '62.
El a fost implicat și-n asasinarea lui Kennedy.
- Iar chestia aia ? - Nu știm ce e, d-le.
Sincer, nu știm nici unii ce sunt.
Ba da !
Știm. Sunt mutanți.
El are puterea de a controla metalele.
Majoritatea armelor noastre sunt din metale.
Ea se poate transforma în orice persoană.
Într-un general, ori agent al serviciilor secrete ...
Chiar și în dvs, d-le președinte.
Poate intra în acest birou și să comande un atac nuclear.
- Iar aceștia sunt doar doi dintre ei. - Avem contramăsuri ? Cum ne apărăm ?
Așteptam să mă-ntrebați asta.
Avem un program experimental, d-le, absolut neoficial.
Vreți să spuneți că mutanții ăștia sunt liberi,
iar apărarea noastră sunt roboții ăștia uriași de tablă ?
Mulți dintre mutanți arată ca noi.
Santinelele mele reușesc să-i recunoască.
Am 8 prototipuri pregătite de funcționare.
Sunt din polimerii cei mai buni, fără nicio urmă de metal.
Vreau o demonstrație de forță.
Vreau ca lumea să știe c-o putem proteja.
- Cum faceți operative chestiile astea ? - Am comunicat cifra în Congres.
Din păcate, s-au hotărât să mă închidă.
Acum va costa ceva mai mult să le reactivez.
- Veți avea tot ce vă trebuie. - Încă ceva.
Dacă reușim să-i capturăm,
aș vrea-o pe ea ... pentru cercetare, desigur.
Teribil lucru.
Care ?
Să te naști așa.
Chiar ?
Îți poți imagina ...
Te uiți în oglindă și vezi aia uitându-se la tine.
Da, pot.
De unde crezi că vine ?
Crezi că are familie ?
Da, are.
Dacă văd că miști vreun deget, îți bag cuțitul în gât.
- Cum de m-ai găsit ? - Ai fost un profesor bun.
E multă vreme de când n-am mai fost atât de aproape.
- Mi-ai lipsit. - Ai vrut să mă omori.
Ca ceilalți dintre noi să poată trăi.
- Adică ? - Am primit un mesaj din viitor.
- Nu mă minți. - N-am făcut și n-o voi face vreodată.
Oamenii îți vor folosi sângele și genele,
pentru a crea o armă ce ne va anihila pe toți.
Am făcut ce-am crezut pentru a ne asigura un viitor.
Ce mă oprește să te ucid acum pentru a-mi asigura viitorul.
Nimic.
Nu mai are importanță. Au ADN-ul tău. Sângele tău era pe stradă.
- A cui e vina ? - A mea.
Le-am văzut proiectele. Crează o armă.
Iar acum au ce le trebuie pentru a continua.
Trebuie să lovim imediat, cât mai suntem în avantaj.
Am văzut murind prea mulți prieteni, Erik.
Nu vreau un război.
- Îl vreau doar pe cel care i-a ucis. - Deja suntem în război.
Ce s-a-ntâmplat cu tine.
Ți-ai pierdut agresivitatea cât am fost plecat ?
Mai e vreo șansă să fii Raven ?
Sau ești Mystique ?
Trask e dușmanul.
- Uciderea unui singur om nu ajunge. - Ție nu ți-ajunge niciodată.
Adio, Erik.
- Ce s-a-ntâmplat ? - Vino.
- De ce ? - Are nevoie de ser.
- Încep să le aud. - Să-ți aduc serul.
Încearcă să te controlezi. Nu s-a terminat încă.
- Nu e ceea ce crezi. - De unde știi ?
Când picioarele nu funcționează,
începe ăsta.
Revin vocile.
Ascultă ...
Încă mai sunt aici.
Ea e acolo pe undeva.
Am de ajutorul tău, Charles.
Dar nu așa. Am nevoie de tine.
N-o putem găsi pe Raven fără abilitățile tale.
Am pus puțin mai mult pentru c-ai sărit o doză.
Charles ...
Hank, fă-mi o favoare.
Ajută-mă să ajung la biroul meu, te rog.
Curaj, fii tare.
Ești absolut sigur ?
Absolut nu.
E o creatură extraordinară.
Genele ei pot dezvălui secretul mutației însăși. Mai vreau.
E tot ce-am găsit în fața hotelului la Paris.
Nu numai sânge.
Am nevoie de țesut cerebral, lichid cerebrospinal ...
Măduvă ...
Imaginează-ți niște santinele ce se pot transforma.
Ce se pot adapta oricărui obiectiv.
Dac-aș avea-o aici, fata aia ...
Ar avansa programul cu mulți ani ...
Chiar decenii în viitor.
Câți ani are fiul dumitale ?
Jason ? Merge pe 10. Pare imposibil.
Peste 8 ani s-ar putea duce la război.
Pe câți dintre fii și frații noștri i-am repatriat într-un coșciug ?
50, 55.000 ?
Și câte pierderi numără dușmanul nostru ?
Niciodată până acum, în istoria omenirii,
n-a fost vreo cauză care să ne unească pe toți ca specie.
Până acum.
Îi urâți cu adevărat pe mutanți, nu-i așa ?
Dimpotrivă, le admir abilitățile.
Îi văd pe mutanți ca pe salvarea noastră.
- E dușmanul comun. - Lupta comună contra inamicului suprem.
Extincția.
Cred că noii noștri amici vor contribui la inaugurarea unei noi ere.
O nouă eră de pace ...
De o adevărată și durabilă pace.
Când ai venit aici ultima dată ?
- Ultima dată a venit după studenți. - Acum o viață.
Bine ai venit, profesore.
Raven e rănită. Nu se va deplasa prea rapid.
Sunt niște mușchi pe care nu i-am folosit de mult timp.
Charles !
Profesore !
Charles, ești bine ?
Merg să verific generatorul.
- Nu-i din cauza mașinii, nu-i așa ? - N-o pot face.
- Mintea mea ... - Ba poți.
- Nu rezistă. - Ești puțin ruginit.
Nu pricepi ! Nu-i că sunt ruginit.
Apăs butoanele, le pornesc sau nu,
dar abilitatea îmi vine de aici. Vine din ...
Și e frântă ...
Mă simt ca un elev de-al meu, neajutorat.
A fost o eroare să vin aici, să-l eliberez pe Erik.
Toată povestea asta a fost o eroare.
Îmi pare rău, Logan, dar au trimis în trecut pe cine nu trebuia.
Ai dreptate.
E adevărat.
De fapt, tu ar fi trebuit să vii.
Dar eu eram singurul care putea înfrunta fizic drumul.
Și nu știu cât timp mai am aici,
dar știu că acum mult timp ...
Cu mult timp în urmă,
am fost cel mai slab elev.
Iar tu mi-ai deschis mintea. Tu ...
Mi-ai arătat ce sunt și ce pot fi.
Nu știu cum să te ajut. Ai dreptate, nu știu.
Dar cineva ar putea reuși.
- Privește în minte mea. - Ai văzut ce-am făcut la Cerebro.
- Nu m-ai vrea în mintea ta. - Nu-mi poți face nimic
din ceea ce nu mi-a fost făcut deja, crede-mă. Dă-i drumu'.
Bună.
- Bună, Logan. - Bună, Jean.
- Omoară-mă ! - Te iubesc !
- Sărmanul ! Bietul om ! - Privește dincolo de mine.
Nu-ți vreau suferințele ! Nu-ți vreau viitorul !
Trebuie să treci peste viitorul meu. Caută-ți viitorul.
Așa ! Așa !
Așa !
Charles !
Așadar, ce va fi cu noi ?
Erik avea dreptate.
- Omenirea ne face asta. - Nu, dacă le arătăm o cale mai bună.
Încă mai crezi ?
Chiar dacă cineva greșește și-și pierde calea,
calea nu-i pierdută pentru totdeauna.
Cu toții avem nevoie de ajutor câteodată.
Nu mai sunt cel care a fost.
Îmi deschid mintea, iar mintea aproape mă copleșește.
Ți-e teamă, iar Cerebro o știe.
Toate vocile alea ...
Suferința aceea îmi provoacă prea multă ...
Durere.
Nu de suferința lor ți-e teamă, ci de-a ta, Charles.
Și, pe cât poate fi de teribil, suferința aceea te va face mai puternic.
Dacă-i permiți s-o-ncerci, s-o primești ...
te va face mai puternic decât îți poți imagina.
Harul minunat pe care-l avem
e să suportăm durerea fără să ne frângă
și ia naștere din cea mai umană dintre abilități ...
Speranța.
Te implor ! Trebuie să mai speri pentru noi, Charles.
Ai găsit ceea ce căutai ?
- Avem iar energie. - Da.
Da, așa e.
A pierdut prea mult sânge.
- Nu poate rezista la nesfârșit. - N-avem de ales, Bobby.
- Îl putem trezi. - Nu !
Au nevoie de mai mult timp.
Am avut o viziune a trecutului.
Dacă-l trezim acum pe Logan,
ne-am putea devia destinul pe-un drum și mai întunecat.
Au nevoie de mai mult timp.
Raven, termină ! Nu mai fugi !
- Charles ! Unde ești ? - M-am întors acasă.
Acolo unde ar trebui să fii și tu. Trebuie să te-ntorci la mine, acasă.
Știu ce am de făcut.
Dacă-l ucizi pe Trask, vei crea mulți alții ca el.
- Atunci, îi voi ucide și pe ei. - Sunt cuvintele lui Erik, nu-s ale tale.
Fata cu care am crescut n-ar fi ucis niciodată.
Era bună, corectă, plină de compasiune.
Eu simt compasiune, dar nu pentru Trask.
A ucis prea mulți dintre noi.
- Neutralizeaz-o, intră-i în minte, Charles. - Nu mă lasă, abia rezist.
Nu sunt destul de puternic.
Știu ce-a făcut Trask, dar uciderea lui nu-i va aduce în viață.
Vei merge pe un drum fără întoarcere.
Un ciclu infinit de crime. Noi și ei ...
până când nu va mai rămâne nimic.
Dar îl putem opri imediat, amândoi.
Doar trebuie să te-ntorci acasă.
Trebuie să mă-ntorc ...
Nu te-ai schimbat deloc, Charles.
Așa cum îți spuneam, știu ce trebuie să fac.
- Unde e ? - Într-un aeroport.
- Vrea să ia un avion. - Încotro ?
La Washington D.C.
Bine, băieți, trebuie să v-arăt ceva.
Ne vom întoarce în timp.
Am proiectat un sistem pentru a înregistra toate noutățile despre Paris,
de la 3 rețele de televiziune și BBC.
- Toate 3 ? - Da, și BBC.
Uitați ce-am găsit.
Mâine, la Casa Albă, președintele va face anunțul.
Îl va avea alături pe secretarul Apărării, Loyd,
și a cerut colaborarea faimosului savant, Bolivar Trask,
consilierul special în problema mutanților.
Raven nu-și dă seama
că, dacă-l ucide pe Trask, în timpul unui asemenea eveniment,
sub ochii lumii ...
- Atunci, am făcut drumul degeaba. - Da, și mai sunt niște vești proaste.
Am citit într-un raport i-au găsit urme de sânge la Paris.
Din câte știm, au deja ADN-ul ei.
- E ceea ce le trebuie ... - Pentru a crea santinelele viitorului.
E o teorie în fizica cuantică conform căreia timpul este imuabil.
E ca un râu. Poți arunca o piatră, se crează o undă,
dar curentul se corectează întotdeauna.
Nu contează ce faci, râul curge în aceeași direcție.
- Ce vrei să spui ? - Adică ...
Dacă războiul ar fi inevitabil,
dac-ar fi scris că trebuie să-l ucidă pe Trask ...
Pur și simplu face ceea ce trebuie să facă.
Chiar dacă o persoană greșește și-și pierde calea,
calea nu e pierdută definitiv.
Nu cred în teoria ta, Hank.
Și nu cred că ea e așa.
Pregătește avionul, mergem la Washington.
- Ești bine. - E mai bine.
Oricum va fi azi, trebuie să-mi promiți ceva,
Te-ai uitat în mintea mea, ai văzut mult rău ...
Dar ai văzut și binele ...
Pe mutanții X.
Promite-mi că ne vei găsi.
Folosește-ți abilitatea, reunește-ne !
Învață-ne, îndrumă-ne !
Storm, Scott ...
Jean ...
Nu uita numele astea.
Suntem mulți, vom avea nevoie de tine, profesore.
- Voi face tot posibilul. - E suficient.
Crede-mă !
Se văd 12 vehicule la 15 km.
Ne-au găsit.
Mii de oameni se vor aduna azi din toată lumea
pentru a participa la evenimentul istoric alături de echipele de televiziune
din cel puțin 50 de țări.
Mulțumesc.
- Pot vedea invitațiile ? - Sigur că da.
- Ei doi sunt cu mine. - Puteți intra.
Mulțumesc.
Logan !
Vă rog. Pe aici, d-le.
N-am găsit-o încă, dar ar trebui să fie pe-aici !
Doamnelor și domnilor, președintele Statelor Unite ale Americii.
Dragii mei compatrioți,
azi ne înfruntăm cu cea mai teribilă amenințare din istorie, mutanții.
Ne-am pregătit pentru amenințarea asta.
Citând nemuritoarele cuvinte ale lui Robert Oppenheimer ...
Priviți, lumea nu va mai fi la fel.
Vă pot ajuta ?
Nu, nu poți.
Vin.
Raven !
- Am găsit-o ! - Lasă-mă, Charles !
Acolo, vedeți ? Agentul acela !
- La stânga scenei. - Am văzut.
Repede !
Ce se întâmplă ? Nu v-am spus să le activați ?
Nu le-am activat eu.
Raven, ascultă-mă, te rog.
Ți s-a oferit a doua șansă pentru a afla cine suntem.
N-o fă !
Nu puteți trece pe aici.
- Nu le putem opri, sunt prea multe. - Așa e, dar le putem încetini.
Erik !
Mai repede ! Mai repede ! Trebuie s-o luăm pe aici !
- Nu vă opriți ! - Hai ! Hai !
Storm !
Ridică-l !
Hai ! Hai ...
Mai repede, d-le !
D-le președinte, avem cod roșu.
Toată apărarea aeriană e în alertă. Ce s-a-ntâmplat ?
- Remediez totul. - Voiam să fac o demonstrație lumii.
Acum lumea știe că nu o putem proteja !
- Voi rezolva totul ! - Ar fi indicat s-o faci !
- Charles ! - Nu !
Sunteți bine cu toții ?
Acum !
Poate că n-ar trebui să-ntreb de asta, dar în viitor mă voi descurca ?
Nu !
Dar lucrurile se pot schimba, nu ?
Faceți-vă treaba pentru care ați fost creați.
Unde ești ?
L-am prins ! Fugi !
Dumnezeule, nu !
Și totul e pentru a fi un supraviețuitor.
Unul dintre ei e înăuntru.
Nu-l omorâți ! Am nevoie de el viu.
Ce naiba se întâmplă ?
Ați construit armele astea pentru a ne distruge. De ce ?
Pentru că vă e frică de abilitățile noastre.
Pentru că noi suntem altfel.
Dintotdeauna omenirii îi e teamă de ceea ce e diferit.
Bine, eu sunt aici ca să vă spun, ca să spun lumii ...
Că aveți dreptate să vă fie teamă.
Noi suntem viitorul !
Noi suntem cei ce vom moșteni pământul !
Și oricine se va pune în calea noastră va avea același destin
ca oamenii pe care-i vedeți aici.
Astăzi ar fi trebuit să vă demonstrați puterea.
În schimb, eu vă voi da un mic exemplu
despre devastarea ce poate dezlănțui rasa mea împotriva rasei voastre.
Să fie un avertisment ! Și spun fraților și surorilor mutanți :
nu vă mai ascundeți, gata cu suferința !
Ați trăit în umbră, în rușine și teamă prea multă vreme.
Ieșiți la lumină ! Alăturați-vă mie !
Să luptăm alături întru frăția speciei noastre !
Un nou mâine începe azi.
Toți acei ani irosiți în lupte, Charles ...
Dacă aș mai putea avea vreunul din acei ani prețioși !
- Domnule președinte ! - Lăsați-mă !
Vrei să dai un exemplu ? Omoară-mă, bine !
Dar nu te atinge de ceilalți !
Foarte eroic, d-le președinte,
dar voi n-ați avut intenția să ne cruțați.
Viitorul speciei noastre începe acum.
MUTANT
- Trăgeai mai bine cândva. - Încă o mai fac.
- Ieși din mintea mea, Charles ! - Raven ! Nu ne mai fă azi dușmani.
Uită-te în jur, suntem deja !
Noi, cu toții, până acum am salvat viața acelor oameni.
Le poți arăta o cale mai bună.
Neutralizeaz-o, Charles !
Am încercat să te controlez din ziua în care ne-am întâlnit.
Și-am ajuns la asta.
Tot ce se va-ntâmpla de-acum e în mâinile tale.
Am încredere în tine, Raven.
E al tău, Charles !
Dacă-i lași să mă ia ... sunt ca și mort. Știi asta.
Știu.
Adio, prietene !
Adio, Erik.
Ești sigur că vrei s-o lași să plece ?
Da, sper pentru ei.
Va veni o vreme, Hank, când vom fi toți împreună.
Și Logan ?
... un mare arhitect, ale cărei idei erau asemănătoare ...
Bună dimineața, Logan. Începi cam târziu.
Acum mergeți la masă. Ai făcut o treabă bună.
Storm !
Jean ...
Bună, Logan.
Te simți bine ?
Ești aici ?
Și unde ar trebui să fiu ?
Hei, las-o mai moale !
Anumite lucruri nu se schimbă niciodată.
Îmi pare bine să te văd, Scott !
Ne vedem mai târziu, Jean.
- D-le profesor ... - Logan ! Te simți bine ?
Da.
Da, așa cred.
- Ai reușit. - Ce anume ?
Logan, nu ai oră acum ?
- Să predau o lecție ? - Da, de istorie.
De istorie.
- Mi-ar prinde bine puțin ajutor. - La ce ?
A tot ceea ce s-a-ntâmplat după 1973.
Cred că istoria pe care o știu eu e puțin diferită.
Bine ai revenit !
Mă bucur să te văd, Charles.
Mă bucur să-i revăd pe toți.
Trebuie să-mi respect o promisiune.
Noi doi avem multe să ne spunem.
Așa e.
Care e ultimul lucru de care-ți amintești ?
Mă înecam.
Trecutul, o nouă lume nesigură.
O lume de posibilități infinite.
MUTANȚII SALVEAZĂ PREȘEDINTELE ȘI CABINETUL
și de infinite consecințe.
PROGRAMUL SANTINELELOR A FOST ELIMINAT
- Trăiește ! - Vorbești serios ?
Nenumărate alegeri ne definesc destinul.
Fiecare alegere, fiecare clipă e o undă în râul timpului.
Ce vreți să facem cu el, d-le maior Striker.
Dacă ai destule unde poți schimba mareea.
Mă ocup eu de el.
Pentru că viitorul nu e scris cu adevărat.
SFÂRȘIT